Expresii vulgare, conform replicilor originale.
Mi-a dat Dumnezeu viață lungă.
Mi s-a întâmplat să trec prin multe, dar am înțeles doar puține.
Mă gândesc că așa și trebuie.
Visez la Belgrad, la Èubura... Acolo m-am născut.
Nu-mi aduc aminte când și cum a intrat fotbalul în viețile noastre.
Ne ziceam că e doar un joc, o pasiune tinerească ce va trece cu timpul.
Dar joaca aia ciudată ne-a schimbat viețile.
Urmându-i vraja, am cutreierat până departe, într-o lume necunoscută.
Lăsându-ne fostele vieți și iubiri ale noastre în urmă
și crezând sincer că ne vom întoarce repede cu toții.
Totul ne era nou, mai puțin un vechi prieten care ni s-a alăturat pe drum.
Până la urmă, ne adunarăm cu toții.
Plini de o tărie fără limite, de iluzii, convinși că mergem doar să jucăm fotbal.
Nici n-am observat cum totul devenea cumva altfel.
Înfruntând dificultăți, provocări, frica de moarte,
lunga călătorie trecu totuși ca-ntr-o clipită.
Și când am ajuns, nici nu mai știam dacă era sfârșitul
sau doar începutul.
Montevideo, pe curând!
Traducerea: Reef
"Excelența voastră, doamnelor și domnilor, frați uruguayeni"...
- Hagi, mai pe scurt, că-i mai bine. - Te rog, trebuie spus ca lumea.
Boo, aranjează-i câta pe băieți, să arate cum trebe.
Vor fi ziariști, fotografi, ferchezuiește-i câta.
..."Că ați venit să ne întâmpinați și avem onoarea să vă amintim"...
Făceți-vă frumoși! Or fi ziariști să ne facă poze.
Domnilor! Mă, băieți, vă rog, serios: ne pozează.
Suntem ambasadorii... Feriți, feriți!
Nu suntem aici în nume propriu, suntem delegația țării noastre.
Suntem ambasadorii țării noastre. Vă rog să țineți minte asta.
..."Vreau să vă mulțumesc pentru"...
Nu aud nicio orchestră. Unde-i ceremonia de primire?
- ..."Mulțumesc pentru primire". - Se pare că am ratat-o.
Te rog, Hagi, uită-te colo, poate-s acolo...
O fi careva...
Andrejka!
Iugoslavia?
- Bun venit! - Mulțumim.
- Bine ați venit. Scuzați-mă, domnule. - Nu trebuia să ne aștepte cineva?
Eu vă aștept. Și vine autobuzul.
- Vine autobuzul? - Nu vine.
Nicio recepție.
Domnule, avem o problemă cu autobuzul. Trebuie să mergem pe jos.
- Haideți după mine. - Băieți!
Ne plimbăm puțin.
De ce nu ai venit în port?
Mamă, Doamne...
Haideți.
- Bună ziua! De unde veniți? - Echipa națională a Iugoslaviei.
- Salut, suntem din România. - Noi suntem echipa Franței.
- Bună, băieți! - Haideți să bem ceva.
- Haideți, oameni buni. - Dle Andrehevici!
- Haideți, ce mai așteptăm? - Nu, nu, nu... Ăsta nu-i hotelul nostru.
Autobuzul e aici. Veniți cu mine, toți.
- Păcat, ăsta-i tare frumos. - Haideți!
- Ne vedem pe teren. - Pe curând.
- Salut, românii! Ce faceți? - Bine, mulțumesc. La revedere!
Uite, Radoje, ce frumoși îs papagalii! Dar nu știu care-s bărbați, care femei.
Ce-s alea? Banane verzi? Necoapte?
- Dar femeile-s tare coapte. - Coapte și negre.
- Frumos oraș. - În stil mediteranean clasic.
Stil neocolonialist. Influența Spaniei.
Aia am și zis!
Nu te mai fuți tu la Jose!
Ăsta-i hotel decent, nu cuplărai!
- Păi ce s-a întâmplat? - Ce ai?
- Calmează-te! - Ai înnebunit, omule!
- Ce faci? - Tu nu te mai lași, pulărăule?
Consuelo, intră imediat! Și tu, tu...
Îți place să fuți, nu? Îți place, nu?
- Te omor! - Calmează-te!
Bun-venit la Paradis.
Bine-ați venit, dragi musafiri din Rusia!
- Iugoslavia. - Din Jugo-goslavia.
Poftiți în Paradis.
Dle Andrehevici...
Zice că-i o mică problemă cu electricitatea.
- În ce sens? - În sensul că nu este.
Bun-venit la Paradis!
- Jose! - Ce-i?
S-a căcat careva în buda din stânga, e-nfundată!
Și ce dracu' să fac? Nu mă fute la cap!
Vă rog, doar o clipă.
Eduardo, Eduardo! Ce faci acolo? Valizele!
Hai cu valizele... Cheile, Consuelo!
Bun-venit tuturor!
Haide, Eduardo... Nu putem sta aici toată ziua!
Vă rog, doamnă, unde se află birourile FIFA?
- FIFA, fotbal... - Fifar... (Futai)?
FIFA, fotbal... Mulțumesc, lăsați...
- Nu poți să te grăbești? - Cum?
- Haida, taică... - Mai ia-i din lucruri.
Futu-ți electricitatea să-ți fut...
Auzi, Tirke, spaniola asta nu-i așa grea. Înțeleg tot ce zice ăsta.
Normal că înțelegi, ăsta-i de-ai noștri.
- De unde știi? - N-auzi cum înjură?
- Care-i treaba, băieți? Ce beliți ochii? - Vezi, vorbește-n spaniolă.
- Vorbește sârbește, l-ai auzit. - Vorbesc o pulă.
- Ce vorbesc eu nu-i sârbă. - Suntem compatrioți.
Nu suntem compatrioți, eu sunt croat, aia-i altceva.
Și? Croații sunt tot iugoslavi. Suntem reprezentativa de fotbal a Iugoslaviei.
Știu că sunteți reprezentativa de fotbal a Iugoslaviei.
Dar, dacă sunteți reprezentativa de fotbal a Iugoslaviei... unde-s croații?
- Zor, Paco! - Dă-mi pace... capră grasă...
- Unde-s croații? - Păi n-au venit, pentru că...
Pentru că ce? Așa cum vezi Iugoslavia, așa vezi și reprezentativa: fără croați.
- De-aia-s eu aici. - Bun. Hai, piciule.
Auzi, urecheatule? Nu tu, urecheatu-ăl mic.
- Ce-ai pățit? - Ce?
- Ce-ai pățit la picior? - Nimic; așa m-am născut.
- Te-ai născut cu o cârjă? - Nu, fără cârjă.
- Hai, piciule. - Stați, băieți.
Eu sunt Paco. Ăștia-mi zic Paco. Sunt Miljenko Pakovici.
Aici îs Dumnezeul lor; dacă vă trebuie ceva...
Să nu veniți la mine.
Ce prostovani...
- Auzi, cu cine doarme piciul? - Piciul doarme în pat cu mine.
Uite cheia camerei.
Dicționar școlar de castiliană
"Sunt fotbalist din Iugoslavia".
"La echipa națională".
- Moa, ești supărat pe noi? - Nu, sunt doar obosit.
Tirke studiază spaniola zilnic. Cu cine are s-o vorbească?
- Ăștia-s turiști, ceva? - Tu ești turist. Ăștia-s brazilieni.
- N-am mai văzut așa ceva. - Să-i vedem pe teren, aici e ușor.
Aia nu-i deloc "ușor".
Cum...?
Tirke, noi putem face și cu ouă asta.
Faceți loc!
Jakiciule... Nu știam că ai neamuri în Uruguay.
- Jakiciule, tu te-ai prostit? - Ce vrei?
Dacă antrenorul are porumbel, Moa și Tirke îl au pe Stanoje,
vreau să am și eu talismanul meu. Hai, te rog...
M-am săturat să se tot ia lumea de portari și ca oameni și ca fotbaliști.
Ăsta-i un portar tare guraliv!
Ăla-i Hotchkins.
Cel mai mare impresar de fotbaliști din lume.
- Normal că-i aici. - De unde-l știi tu?
A fost la finala Cupei Franței și a întrebat de mine.
- Hai să te prezint. - Nu vreau.
Dle Hotchkins! Sunt eu, Ivica Bek.
Clubul de fotbal Sete, din Cupa Franței.
Vă amintiți? Înaintaș central.
- Club francez? - Da.
- Ivica Bek? - Da.
Da... Oui, oui, oui...
Și... sunt aici cu echipa națională a Iugoslaviei, știți dumneavoastră.
Avem o echipă grozavă, dle Hotchkins.
- Iugoslavia...? - Da.
Păi... succes.
- Puștiul ăla... ăla de colo. - Fausto. Strașnic jucător.
Întrebarea e cât i-ar lua să se adapteze.
Să joci în străinătate, știi cum e...
Brazilienii... Ăia nu pleacă prea simplu.
De ce ar trebui să plece? Adevăratul fotbal al viitorului se joacă în Brazilia.
Nu-mi atinge motoreta, nu-i jucărie.
- Da-i tare faină! - Da, e fantastică.
- Auzi, meștere? Ce problemă are curentul? - Una electrică!
Fute-m-aș în electricitate și în cine a inventat-o!
- La ce te uiți? - La pantofii dumneavoastră.
- Ce-i cu pantofii mei? - Sunt murdari.
- Murdari? - Vi-i curăț eu și ne faceți curentul.
Scuze, nu mă interesează curentul, spuneți-mi: unde găsesc femei?
- Femei? - Normal; am bani, plătesc dacă trebuie.
Aici, dacă n-ai prietenă, trebuie să plătești.
- Vezi strada aia de acolo? - Da?
Păi, nu acolo.
O iei în sus pe aia și prima la stânga. Când vezi felinare roșii, ai găsit-o.
Mulțumesc.
- Hasta luego. - Poftim?
- "Hasta luego". Pe curând. - A! Pe curând!
- Unde te duci? - În oraș; hai și tu!
- Haideți. - Haide.
Opriți-vă, nu vă apropiați.
Păi ce-i asta?
Doamne-feri...
Haideți, să mergem.
- Haide, Moa! Să mergem! - Vă ajung eu.
- Ce-are Moa? - Treci la culcare.
Haide!
Mă îngrijorează Moa, nu mai e același.
Cum să mai fie același? Abia a supraviețuit călătoriei.
- Va fi bine, se recuperează. - Și Tirke?
- Ce-i cu Tirke? - Tirke are o mică problemă amoroasă.
A aflat pe vas că l-a părăsit iubita. I-a picat tare greu.
- Dar la meci va fi bine, garantez asta. - E bun?
- Nu "bun"; cel mai bun. - Asta îmi place să aud.
Așa, domnilor: va fi bine.
- Noroc! - Noroc.
Uite, domnu': flori frumoase și ieftine, la doi peso.
- Nu am bani. - Ți le dau cu un peso.
- Un peso. - Nu, mulțumesc, scuze.
- Coca Cola? Americană! - Nu.
- Uite: nucă de cocos, tare bună! - Nu, mersi.
Dă-i pace, ți-a zis că nu vrea. Vino cu mine.
- Măi, fir-ai al dracu'! - Uite ce avem aici...
- Ești marinar? - Nu sunt marinar.
- E Sfânta Maria, te apără toată viața. - Nu, sunt fotbalist.
- Fotbalist? - Da, fotbalist.
- Brazilian? - Nu, nu brazilian.
- American? - Ei, american...
Am o statuetă specială pentru fotbaliștii americani.
Din Èubura. Belgrad! Serbia! Iugoslavia!
- Nu înțeleg. - Europa!
Uite, uite...
Dumnezeule...
Îmi pare rău.
Nu, nu... Las-o.
- Lasă Fecioara. - E-n regulă, o plătesc.
Nu e nevoie...
Îmi pare foarte rău.
- Antihristul! - Plătesc.
- Plătesc. Cât face? - Ce-i asta?
- Bani. - Nu vreau banii tăi!
Nu vreau banii tăi, Antihristule!
- Ajutor! Sunt atacat de diavol! - Dă-mi drumul!
Acum ești un fotbalist tare frumos. Deși erai frumos și înainte.
Dar acum ești și mai frumos.
- Nu înțeleg bine spaniola. - Nu contează.
- E rece apa? - Da.
- Și tu ești înfierbântat? - Tinere, iar cauți necazuri?
- Dar nu-i rău: te mai uzi pe degete. - Pe tine te căutam.
Cine-i băiatul ăsta frumos? Toți fotbaliștii sunt așa frumoși?
Moa, amicul meu. Regele fotbalului!
- Rege...? - Nu-s chiar rege, exagerezi.
- Ce frumos: rege. Și tu? Ești un prinț? - Eu, prinț? Nu...
- Cum se zice "fundaș dreapta"? - Lasă fundașul; astă-seară ești prinț.
Și nu-ți mai pierde capul, ca data trecută.
Deja încep să-mi pierd capul. Stai, Moa, pe tine te căutam.
- Moa, amicul meu. E tare deprimat. - Am înțeles, înțeleg.
- Îmi pare rău. - Ne reîntâlnim curând, frumosule sârb.
Uite: la clubul de tango, două fete frumoase
îi vor aștepta pe prințul și pe regele fotbalului.
Moo!
- Hai să bem ceva. - Nu pot; hai la somn.
- Ești bine, în regulă? - Sunt bine, doar cam obosit. Haide.
Plecați, plecați de-aici...!
- Plecați! - Lua-v-ar dracu'!
Ce ai făcut înăuntru? Ți-a luat jumătate de oră, omule!
Să nu te mai prind pe-aici. Respectă regula!
Ce disperați... O clipă, oameni buni, ce-i asta?
Băieți, aici e felinarul roșu. Intrăm să vedem?
Treceți la coadă! Haideți, să văd o coadă ca lumea.
- Urcă! - Hai, încearcă-mă!
Ce se întâmplă...? Nu omorâm pe nimeni aici.
Vă învățăm să nu mai fiți timizi. Haideți după mine.
- Hai la coadă! - Hai.
Băieți... eu am plecat acasă.
Așteaptă! Poate are dreptate. Stai, Jakici!
Mi-au rămas în cap copiii ăia bolnavi, m-am prostit.
Păi stai, omule!
Acum, că știm unde e, putem veni mâine.
- Lasă copiii...! - Și noi suntem copiii cuiva. Balerina!
Haideți... ce, plecați?
Încearcă-ne, e tare bine!
Mâine.
Doamne și domni, la acest spectaculos Mondial care se desfășoară în Uruguay,
se vor întâlni unele dintre cele mai bune echipe din lume.
Acum va spune câteva cuvinte Excelența sa, președintele țării.
Cetățeni ai Montevideo-ului, cine joacă cel mai bun fotbal din lume?
Uruguay! Uruguay!...
Îl invit pe președintele Federației Internaționale de Fotbal,
domnul Jules Rimet, să deschidă campionatul.
Sper că această dată va marca începerea unui nou capitol în istoria fotbalului.
Am onoarea să proclam deschis Campionatul!
Începem acum tragerile la sorți. Prima echipă este cea a țării-gazdă,
care este echipa de fotbal cea mai bună din întreaga lume:
Uruguay!
Echipa cu care va juca este cea a țării...
Romania.
Aproape...
Românii... Românii! Cu Uruguayul, da?
Îmi cer scuze pentru...
- Își pot face bagajele de pe acum. - Să plece acasă, nu?
Au să v-o tragă uruguayenii!
Franța!
Succes, băieți!
Iar acum, echipa cu care se va întâlni...
Auzi, cu cine ai vrea să picăm?
- Nu știu; indiferent. - Eu aș vrea cu ceva serios.
Atât de serios încât să luăm bătaie?
Statelor Unite ale Americii!
Salut, băieți, ce mai faceți? De unde sunteți?
- Iugoslavia. - Rusia?
- Europa. - Așa...
Brazilia!
Doamne, de-aș pune mâinile pe aia, nu i-aș mai da drumul.
- Dacă mă-nțelegeți. - Și dac-am pune amândoi?
- Gata, nu mai cobiți. - Haide...
Echipa cu care se întâlnește este...
Iugoslavia!
Sârbule, io gândesc că voi aveți să vă duceți acas' mai întâi!
Vă rog, domnule, încă o poză!
Haideți, zâmbiți!
Piciule, ți s-a îndeplinit dorința.
Păi când am zis "serios", n-am zis chiar așa de serios.
Dle Andreevici, aș vrea să vi-l prezint pe conducătorul delegației braziliene.
Dl profesor Andreevici, dl doctor Oscar Emilio.
- O plăcere. - O plăcere.
Aveți noroc: peste trei zile o navă de lux pleacă din Montevideo.
Încercați să spuneți că am venit degeaba?
Nu, firește că nu. Dar suntem oameni realiști.
Scuzați, domnule.
Mă scuzați o clipă...
Mă iertați, am uitat cum vă cheamă.
Mihajlo Andreevici.
Și numele țării este...
- Unde mergeți, băieți? - Mergem...
- Nu vreau să-njur acum. - Ba înjură.
Futu-ți tragerea!
Păi brazilienii sunt brazilieni. Ce să-i faci? Ce v-ați pleoștit așa?
Măcar să mai vedem câte ceva, dacă tot plecăm acasă în două zile.
Eu oricum nu pot să dorm.
Oamenii de-aici au un mare respect pentru Biserică.
Sper doar că FIFA nu e mână-n mână cu Cerurile.
Să nu se exercite presiune de Sus asupra arbitrilor.
Dle Andreevici... Știți bine că terenul propriu are avantajele lui.
Dar asta e o competiție internațională,
și facem totul pentru a se respecta regulile jocului.
Doamne-sfinte, cât mai trebuie să așteptăm aici?
Haideți, oameni buni, rapido, rapido.
- Ce a durat așa mult? - Omul ăsta nu-i normal!
- Hai, du-te-napoi! - Mulțumesc, domnișoară... Noapte bună.
Bravo!...
Mulțumesc...
Noapte bună, băieți!
Să știți: servirea e bună, dar confortul nu-i cine știe ce.
Domnilor, asta nu va apărea în presă, nu vă faceți nicio grijă.
Când terminați, vă duce Bora la bar, prima stradă pe dreapta.
Ce tot așteptăm aici, oameni buni... Boro, unde ți-e barul?
- Prima stradă la stânga. - Hai că le-ai și încurcat...
- Încearcă. - Hai: așa?
Sau așa...? Și apoi așa?
Nu, nu... Uite.
Așa...
Nu-mi atinge sora.
- Nu vreau să te mai văd cu Dolores. - Kike, te rog.
Dacă te mai văd, te omor.
Așază-te și liniștește-te.
- Ești bine? - Sunt. Și tu?
Puștiule, unde pleci acuma? Tirke!
- Scuze... - Nu-i nimic.
Nu pot să dorm.
Ești obișnuit cu sforăitul, acum te deranjează liniștea.
Da, alea mă deranjează pe mine: tăcerea și Brazilia...
În fine, totu-i...
Cum ar zice răposatul meu tată: "Cine știe ce bine iese din asta".
- Haide, dacă insiști atâta... Du-te! - Ce-ai pățit?
Radoje nu s-a obișnuit cu diferența de fus orar,
așa că-l las să-și facă zborul seara.
- Tare frumos oraș. - Da.
Și femeile-s frumoase. Și periculoase...
Toți am trecut prin ce te roade acum pe tine.
Vei fi bine.
Și pe tine ce te roade?
Ești cam ciudat.
Nu mai sunt omul care a plecat.
Nu mai pot nici să alerg.
Adevărații meseriași nu trebuie să alerge.
Nici mingea nu mă mai ascultă. Și e singurul lucru care mă asculta.
Joc fotbal pe bani, dar mereu datorez bani.
Mai găsesc câte o femeie...
Dar sunt singur.
Am hotărât să rămân.
Nu mă întorc. Nu pot urca iar pe vas, abia am supraviețuit.
- Dar n-am venit aici să rămânem. - Cine știe de ce am venit.
Să mergem.
Ești liber, urecheatule?
Ce zici de o tură cu motoreta?
- Serios? - Serios.
Domnule... Nu-i pe vas.
M-am uitat pe lista pasagerilor și am încercat să vorbesc cu căpitanul.
- Nu e pe vas. - Mulțumesc.
N-avea decât de trecut oceanul ivkovici și uite ce s-a întâmplat...
Ce facem cu echipamentul? N-avem în ce-i îmbrăca.
Pot juca goi, ca grecii antici.
- Tu vei găsi echipament. - Eu?
Tot setul.
Păi îți găsesc eu echipament. Eu.
Unde să găsesc echipament?
- Nici nu te-am întrebat: cum te cheamă? - Stanoje.
Stanoje. N-am mai pomenit așa nume lung la un urecheat așa mic. La mine-i invers.
Eu sunt Paco. Un nume scurt, dar un om mare.
- Paco, tu știi să faci păsulă? - "Iahnie de fasole" vrei să zici?
Când fac eu fasole, își ling toți degetele și de la mâini și de la picioare.
Faci pentru tovarășii mei, să-i mai înveselești pentru meciul ce vine?
Ce idee bună, urecheatule... Ce bună!
Fac rost de ceva bani pentru vin. Oprește aici, oprește!
- Doar nu vrei să lustruiești pantofi? - Ba da, de ce?
E rușine dacă ne vede careva.
Nu-i rușine: eu îmi câștig banii cinstit, muncind.
- Cine să facă bani, dacă nu eu? - Păi n-au bani tovarășii tăi?
Ăia? Ăia-s săraci ca șoarecii de biserică.
Toți sunteți ca șoarecii de biserică. Bine că eu am plecat la timp.
Ai de gând să mă ajuți sau doar trăncănești?
Băi... cum se joacă pe ăsta...?
- Nu le pare rău să calce pe așa ceva? - Da' ce căutați?
Vedeți cum țin coloanele alea? Păi, da...
Băieți! Haideți, azi avem multe de făcut.
Înseamnă că avem de discutat?
Nu vom discuta deloc; am discutat tot ce era de discutat.
- Ce ai mai vrea tu să discuți? - Despre Brazilia, de exemplu.
N-avem nimic de discutat de Brazilia! Ați văzut deja totul.
De-am putea scăpa cu fuga, eu aș fugi primul.
Iaca: acuma vom face totul puțin altfel.
Vom juca pentru un gol.
Toți la stânga. Haideți, așa...
Acum toți la dreapta. Așa.... La dreapta, mai strâns!
Acum toți la stânga, strâns!
Toți la dreapta... Acuma, toți la stânga... Toți la stânga.
- Parcă dansăm kolo. - Exact! Ca la kolo; dansul kolo.
La samba lor, noi le dăm kolo-ul nostru.
Și noi? Noi ce să facem?
Voi veți da mingea printre picioarele mijlocașilor la primul atac. E clar?
Moa!
Una de-ale tale, când alergi jucătorul pe tot terenul: fă de-alea, la început!
Milutinac! Cum comanda bunicu-tu în război?
- "După mine"! - Așa faci și tu mâine.
Și eu?
Tu ce? Tu să dai gol, să nu te fi cărat degeaba prin toată lumea...
Haide, Tirke! Condu dansul kolo.
Haideți. Arată-le! Hai, dansați!
Mai strâns, încă odată, mai strâns!
- Hai, Moo! - Așa!
Așa, așa, mai strâns! Încă una!
- Aia-i, aia-i! - Toți la dreapta! Toți, așa!
- Așa! Acu' toți la stânga! - Hai la stânga...
Iaca turta.
Uruguayule, n-ai mai văzut tu așa ceva.
Luați turte, bandiților. Rupeți-le cu mâinile.
- Vă place iahnia lu' Paco? - Tare bună, excelentă.
Haide, toarnă-ți.
- Ia, îi ca-n vis. - Toarnă-mi și mie, te rog.
Nu trebuie - pentru domni am pește prăjit!
- Mie-mi plac lucrurile simple. Toarnă. - Bun, haida.
Poftim. Aveți vin? Aveți... Stați, vine și vinul.
Auzi, unde-i vinul, femeie?
Așa, domnule, mai aduceți vin, vă rog.
Iacătă! Păstrăv croat cu turtă uruguayană.
Ziceți-ne ce datorăm, să vă putem plăti.
Lăsați; plătiți-le-o mâine brazilienilor și nu mai datorați nimic.
- Atunci mai adu un litru de vin. - Cum să nu.
Urecheatule...
- Tu încotro? - Merg la hotel, sunt obosit.
Te duci acum la hotel? Mănâncă puțină iahnie, te duc eu mai târziu.
Chiar nu mai pot, mulțumesc.
Ești om bun, Paco.
- Eu, bun, ia auzi... - "Yes, yes".
Pe curând.
Urecheatule... "Hasta luego".
Șefu'! E gata fasolea!
Șefu', ia încearcă. Fasole a la Paco.
Asta-i păsulă sârbească.
Da...
Paco făcea fasolea... iahnie.
Boabele picante. Asta-i mai ușoară.
Felul ăsta e cu costiță. Vreți să încercați?
Miroase ca pe la noi.
Uruguayenii se temeau de brazilieni. Chiar și-n ziua de azi se tem.
Interesant că noi... nu ne temeam deloc.
Dar nu știam nimic pe atunci despre ei.
Pleacă de-aici, jigodie!
Zboară!
Unde te afli?
Bun.
Ce facem mâine, dom' antrenor?
Atacăm.
Pe cine?
Pe Brazilia.
Vom ataca Brazilia.
14 iulie 1930 Brazilia - Iugoslavia
Bun-venit tuturor
pe frecvența primului meci al Campionatului Mondial de Fotbal
de pe Estadio Parque Central din Uruguay.
Avem o după-amiază de vineri răcoroasă aici, în frumosul Montevideo,
iar iugoslavii îi înfruntă pe brazilieni în primul meci al Grupei a doua.
Ce vreți, desculților? Tăiați-o de-aici!
Bumbac, tare fin - și absoarbe transpirația, nu?
Nu erau mai bune.
Poate le pare rău brazilienilor de noi când ne văd așa...
- Ne bat de ne sună apa-n cap. - Ia stați: cum să jucăm în astea?
- Jucai mai bine-n roșu, nu-i așa? - Da, jucam mai bine!
- Ești și tu vreun șmecher? - De aveam măcar stema...
Alergați și gata; ce, acuma vă-mpiedicați de culoare?
Vă rog, domnilor!
Ce mai contează în ce haine jucați?
Nu jucați pentru voi înșivă...
Ci pentru țara voastră.
Jucați fotbal.
Nu-i nicio rușine să pierzi în fața unui adversar ca Brazilia.
Țineți minte asta.
Să mergem, Hagi.
Chiar sunteți caraghioși, jur...
Și echipele intră în sfârșit pe teren.
Brazilienii, în tradiționalele lor tricouri galbene și șorturi albastre,
iar iugoslavii, în niște culori neobișnuite.
- Mă cac pe mine... - Nu te uita spre tribune.
Vorbește careva engleză aici?
- Engleză...? - Da.
Spune-mi.
Bună, domnule; mă grăbesc tare. Trebuie să duc echipamentul ăsta jucătorilor mei.
- Ce-i cu hainele astea? - Cum...?
Avem un contrabandist de haine...
- Uite un contrabandist de haine... - Si! Si!
- Luați-l! - Ce...?
Faceți o greșeală, băieți!
Asta-i tot.
Dragă Stanoje, tare mi-e că ne-o luăm rău.
Hai, încălzirea.
Nea Boro, de ce se duc toți ziariștii la poarta noastră?
Să aibă ce poze să facă.
Doamne-sfinte, ce-i asta?
Se vede ce pare a fi un cal intrând pe stadion urmat de poliție.
Tricourile!
Nu pot spune că am mai văzut așa ceva...
Dar ar putea fi vreun ritual tradițional uruguayan.
Nu știi niciodată ce se va întâmpla aici, în Uruguay.
E-n regulă, e iugoslav, stați așa.
- E de-ai noștri, lăsați-l! - Lăsați-l!
Andrejka, tricourile! Am reușit!
- Așa mai merge, nu? În tandem. - Vedem noi, nu știu.
- Cum adică "tandem"? Și cu mine, ce? - Hai, bagă și tu.
Un tandem din trei zurbagii.
Acum putem să ne tragem în poză.
- Stanoje! - Stanoje!
- Numa' câta, Hagi. Așa... - Ce faci?
- Ce faci, mă? - Îmi închid ochii, numa' o clipă.
- Păi nu te uiți la meci? - Mă uit...
Araken driblează, pasând mingea la Fausto; Fausto centrează lui Preguinho...
Urecheatule, ce ești îmbrăcat așa, îți mai lipsește ajkaèa pe cap.
- Am una. - Au, mamă-Doamne...
- Cum jucăm? - Știi ce-i aia samba? Aia dansează ei.
Samba, samba! Asta-i samba.
Haideți, haideți!
Uite-o, uite-o!
- Vampire! - Nu mie, te rog!
Haideți! În atac!
Oameni buni... Futu-i...
Bine, bine!
Bravo!
- Scuze! - Nu mai vezi!
- I-a băgat-o printre picioare? - Da, da!
- Le-o trag ai noștri. - Categoric.
Așa...
Dă-mi o țigară.
- Ține-l, Vampire! - Nu-l lăsa!
Băi, să fie!
Uite-l...
- Mai strânși unii-n alții! - Nu țipa.
Grijă la atacant...
- Ia-i-o, Balerina! - Dă-te, bă...
Tirke!
Ce fluieră?
Gooooool!
Și ce gol! Nu-mi vine să cred!
Numărul 7, Aleksandar Tirnanici!
Le-a băgat Tirke... brazilienilor?
Le-a băgat, le-a băgat!
În minutul 20, un gol pentru Iugoslavia; preiau conducerea cu 1-0.
Ce ți-am zis de micul Tirnanici? Tre' să-l lași să joace, taie ca-n brânză!
- Îți zic eu cum e cu fotbalul... - Hagi, unde mi-e al doilea pantof?
Nu-l lăsa să treacă, Vampire! Nu-l lăsa!
Cum de joacă așa? În jocurile decisive se joacă altfel.
Repede, Balerina!
Bun, lasă, haide...
Haideți... Haideți! Atacați!
Mai strâns unii de alții!
Acuma... dansați!
- După mine! - Haida!
Gooooooool...!
- Două goluri, Doamne! - Asta-i istorie!
Doamne, ce gol spectaculos, al lui Ivica Bek, starul internațional de la FC Sete!
Iugoslavia conduce cu 2-0!
- Dle Bek... - Da.
- Școala franceză. - Nu! Belgrădeană.
Nu mai am nimic să vă spun. Nimic! Sunteți minunați!
După meci vă duc să beți, orice s-ar întâmpla!
- Mergem! - Să nu ne pierdem energia...
Mai poți?
Mai pot. Pasează la Bek, e mai bine.
Suntem în pragul unei senzații cum n-a mai văzut lumea
de când a zburat Charles Lindbergh peste Atlantic.
Nea Bora, trebuie să dăm vestea alor noștri imediat!
Cum ai vrea să fac asta? Le-o trimit la piciorul lui Radoje?
- Dă-mi pace, aici scriu istorie. - Hai să luăm înghețată.
Au început, au început...
Milice!
2-1! Iugoslavia conduce încă, dar Preguinho,
cu un gol frumos, a trecut în sfârșit de Jakici, reducând din scor.
E 2-1. Ce va fi mai departe?
Milovan cel Mare!
Fault, fault!
Băieți, nu mai pot...
- Hai, treci. - Nu se mai termină...
Balerina, cât mai ține?
- Nu mult, vreo oră, două. - O oră, două...?
Dle Tejada, aveți ceas, nu fluierați?
- Balerina! - Dă mingea la mine! Dă la mine!
Tirke!
Hai, plimb-o...
- Hai, ești liber! - Du-o! Hai, încă unul!
O mare victorie!
Prințule!
Bravo...
Într-adevăr minunat, bravo!
Opriți-vă, domnilor!
Sosesc fotbaliștii care au învins astăzi Brazilia!
Felicitări...
Dle Andrehevici, v-am rezervat un loc înăuntru.
Poftiți.
Hai să dansăm!
- Nu, să bem mai întâi. - Nu, un dans!
- Tirke! Bravo! - Mulțumesc!
Prințule!
- Bună! - Felicitări, prințule! Am văzut totul!
Ești un jucător incredibil de bun. Să nu spui nimănui că am fost la meci.
Prințule...
Dolores... "Durere"...
Cunosc ce-i durerea.
Tu ești durerea mea.
Nu durerea.
Pot fi totul pentru tine, dar nu durere.
Să dansăm tangoul.
- Ce mai petrecere, nu? - Da, mare petrecere.
Tu nici nu știi ce-i aia petrecere, urecheatule.
Când petreceam noi acasă...
"Suflă, vântule",
"Câta dinspre Neretva, câta dinspre Neretva, suflă"...
Și sufla?
"Yes".
"Yes"; pe mine m-a suflat până hăt, aici.
Hai să petrecem câta, Paco; doar am învins!
- Ați învins, petreceți. - Haide, Paco, și tu ești al nostru.
I-am bătut, este...?
Băieți!
Va fi scandal.
Credeam că ești un Antihrist.
Dar ești...
Nu, liniștește-te! Acum suntem frați.
Liniștiți-vă, nu se-ntâmplă nimic. Felicitări că ați bătut Brazilia!
Asta-i petrecere!
Cântați! Dansați! Trăiască prințul fotbalului!
- Trăiască! - Muzica, muzica!
Trăiască Tirke...!
Felicitări...
Viva Iugoslavia!
Azi e ziua mea.
- Ziua ta...? - Nu spune nimănui.
Trebuie să te sărbătorim.
Doar noi doi.
Noi...?
- Să mergem. - Mergem...
La mulți ani.
La mulți ani, Tirke! 19
Haide!
Să mergem.
Adios, oameni buni!
Echipa Iugoslaviei! O întrebare, vă rugăm!
E o zi mare pentru fotbalul iugoslav.
Dar mai importantă este Prima Cupă Mondială din Uruguay.
Felicitările mele țării-gazdă.
Mulțumesc mult, vom avea o conferință de presă. Mulțumesc.
- Brazilienii. Adios, amigos! - Termină, nu-i frumos.
- Ce, am câștigat! - Exact de-aia. Arată puțin respect.
- Bravo, amigos! - Bravo!
Frumos hotel, nu?
- Vrei să ne plimbăm, să vedem pe-aici? - Haide.
- Ba nu poți. - Ba da.
Salut!
Tu ai marcat împotriva Braziliei.
- Braziliei? - Da, gol.
- Gol, da... Salut. - Felicitări, omule.
- Și tu ai dat trei Belgiei. - Da, dar Brazilia e o altă poveste.
Hai să mergem.
- Ne vedem mai târziu. - Salut.
- Ai văzut, Tirke? - Ce?
- Joacă cu bile. Hai să-i jupuim! - Hai!
- Dle Beck! - Dle Hotchkins!
Felicitări. Să bateți Brazilia în felul ăla...
- A fost superb. - Vă mulțumesc mult.
- FC Sete; corect? - Corect.
- Cupa franceză? - Da.
- Ia loc. - Da.
Am o mică propunere. Îmi place ce văd. Jucători.
Mă uit la numerele lor, deocamdată.
Îmi plac: patrul, cinciul, șaptele, tu ești nouă; îmi place unul...
Mă întreb dacă am putea avea o discuție aici, cu toții?
Desigur.
- Nu, nu am nevoie de astea. - Pentru mine?
- Nu pentru tine, du-le. - Milutinac! Scuzați.
- Du-te să vorbești cu omul ăla. - Care om?
Ăla de colo; repede, e important. Vin și eu imediat.
- Salut. - Bună.
- Scuze, tu ești...? - Milutin Ivkovici.
Da, Ivkovici; îmi amintesc. Scuză-mă: numărul?
- Numărul cinci. - Cinci! Futu-i, tu ești!
Joci ca un comandant, puștiule. Ai fost genial - și nu spun asta des.
Vreau să vorbesc cu tine până să vină celelalte numere.
Așază-te.
- Înțelegi englezește? - Da, înțeleg englezește.
- Nu vă înțeleg pe dumneavoastră. - Serios? Ce anume nu înțelegi?
Suntem oameni, jucători, nu doar numere.
E nostim, știi? În viață, mai devreme sau mai târziu, toți devenim un număr.
Dacă l-ai citit pe Pitagora, numerele par a fi esența.
Povestea omului.
- Unde-i Tirke? - Nu știu. Ce se petrece?
- Vreo problemă? - Nu-ți face griji. Moa!
- Jaka! Stai! - Prindeți-l!
- Haide. - Vin eu.
Tu nu trebuie. Haide.
- De ce noi nu? - Ivica! Eu? Frate!
- Hai și noi. - Hai.
- Lasă-l... - Hai, dă-i pace.
- Cine mai lipsește? - Numerele unu și șapte.
Dar îl am aici pe Moa Marjanovici,
cel mai bun jucător iugoslav de fotbal din istorie.
- Numărul lui? - Numărul opt.
- Numărul opt? - Da.
- Nu-mi amintesc să-l fi notat. - Nicio problemă, am să fac pași.
- Uite-așa. - Bravo, Tirke!
- Fă-i tu, puștiule, eu nu pot. - Uite... Și-s ale noastre!
- Bravo. - Bine jucat.
Uite un mic premiu...
- Ia-o; se cheamă "gumă". - Ce să fac cu ea?
Nu vezi că ei mestecă? Mestecă și tu.
E bună la respirație. O deschizi și o mesteci.
- Să mai facem una. - Mai jucăm una?
Piciule!
Joc în locul tău. Ai o întâlnire: vrea să te vadă un impresar american.
- Tu de ce nu ești acolo? - Nu e interesat de mine.
- Du-te. - Atunci nu-și cunoaște meseria.
Domnilor! Veniți să vedeți asta.
Presa uruguayană ne laudă starurile.
"Ovații!" "Cinste tuturor jucătorilor!"
Ia auziți: "Los Yugoslavos son los Brazileros de Europa".
Vrei să-ți traduc? Ai înțeles?
- Am înțeles. - Ce ai înțeles?
Înseamnă "iugoslavii sunt brazilienii Europei" - ce ziceți?
Ce tot șușotesc ăia acolo?
Ceva întrebări?
- Ce zice? Ce zice? - Taci, așteaptă.
- Deci... contați pe noi, dle Hotchkins? - Deocamdată sunteți pe o listă lungă...
Dar, dacă veți continua să jucați cum ați jucat împotriva Braziliei...
Mă scuzați: în circuitul mondial... Despre câți dolari vorbim?
Până la 2000.
- De fiecare? - Da, de ce nu.
- Dle Hotchkins, nu-mi place planul dvs. - Ce tot spui acolo?
E degradant pentru sport.
- Degradant? - Da. Eu ies...
Milutin pleacă, frate.
Nici o problemă, câtuși de puțin.
Adu-mi numărul 11.
- Bane, vino-ncoa. - Eu? Ce-i, ce-i?
- Stai: și noi? - Nu, e-n regulă.
- Hai, mă... - Măi, Ivice!
- Bravo, Tirke. - Ține-le.
Craiule! Tu! Vino, te caută fratele chiquitei tale.
- Să aștepte, mă joc acum. - Să aștepte...? Eu mi-am lăsat lucrul...
Haide, n-am vreme de pierdut. În plus, nu așa se țin bilele. Dă-le.
Uite, așa se țin. Finuț, finuț, și...
Am plecat, salut. Piciule, ia-le tot ce au!
- Băieți! Dacă nu vă deranjează... - Câtuși de puțin.
Tirke! Așteaptă, vin și eu!
- Uite cum îl mai iubesc. - Îl iubesc o pulă.
Ne-au târât în văgăuna asta din cauza femeii lui...
Ce...?
Când îți trebuie o femeie, plătești pentru una, nu o fuți pur și simplu.
Mai bine taci. Tu nu înțelegi asta.
Bine că înțelegi tu.
Asasinul Braziliei!
- Bună, sunt Aleksandar. - Ce băiat frumos...
Mulțumesc.
- Bună. - Bună.
Voi binecuvânta masa.
Ia, urecheatule, îs tare bune.
Mai întâi rugăciunea, piciule.
- Ce zice? - Mai întâi rugăciunea; așa se face.
- Ce faci, mă? - Ne ridicăm la rugăciune.
Șezi, fute-m-aș.
Pune-ți mâinile așa.
Doamne, Îți mulțumim pentru bucatele pe care le primim și Te rugăm să ne păzești.
- Amin. - Amin...
Dragi invitați, prieteni...
Iubita mea soră și-a găsit iubirea vieții în acest... om.
Este prințul fotbalului, asasinul Braziliei!
Zice că-i fericit că și-a găsit în sfârșit și ea un bărbat adevărat și... un ucigaș.
Ucigaș...?
- "Assassino"...? - Asasinul Braziliei.
A, "ucigașul Braziliei".
Fericirea Doloresei mele e și fericirea mea.
"Fericirea ei e și a lui". Tare frumos spus.
Și când se încheie Mondialul, băiete, și cu binecuvântarea Sfintei Fecioare,
vei juca pentru marele Penarol! Voi avea eu grijă de asta.
- Ce-i cu Penarol? - Când îi gata Mondialul, joci la Penarol.
De ce la Penarol? Nacional e mai bună!
- Ce dracu' spui acolo? - Ce căcat de Nacional?
- Glumeam, glumeam...! - A, glumești!
Și, în sfârșit, vei sta aici, cu noi.
Când e gata Mondialul, tu, prietene, vei sta aici cu ei.
Pentru început, vei împărți camera cu bunica Julia.
La început, în cameră cu baba.
- Dar când se hotărăște să ne lase... - Nu vă las eu...
Când se hotărăște bunica să ne lase, va fi toată a voastră, da?
- Nu vă las, că eu nu mor! - Babo... închide-ți gura!
- Eu n-am să mor! - Babo, nu te pune cu mine!
Aia nu vrea să moară... Și ăla-i nebun.
- Gura, curvă bătrână... - Acuma m-ai enervat.
Se ceartă acum, la greu.
- Nu te pune cu mine! - Nu mă enerva!
- Ba ai să mori, vrăjitoareo! - Moare pe dracu', n-o vezi cum îmbucă?
- Ce zice? - Pe scurt...
Ai belit-o.
- Moa, hai la primire! - Nu, mă uit și-nvăț, deocamdată.
- Tu ce meserie ai? - Fotbalul.
Doar fotbalul?
- Voi? - Noi suntem studenți.
Și... te-ai gândit vreodată să vii în America?
- Ce aș face eu în America? - Tu glumești...?
America-i locul unde se realizează visurile. De visat, visezi, nu?
Da, visez...
Ce-i visul meu...
- Vino în America, da? - În New York, frăție...!
- Locul unde se împlinesc visurile. - "Big Apple" ("Mărul cel mare").
- Sună ca o minge mare de fotbal. - Nu, e minge de soccer.
Moa... unde te duci?
ATENȚIE! ZONĂ INTERZISĂ!
Domnu'... Domnu'! Nu puteți veni aici!
Domnu'...
Domnu'... e foarte periculos. Întoarceți-vă, vă rog.
Domnu', mă înțelegeți?
Întoarceți-vă.
Ce-i locul ăsta?
Cu mult timp în urmă, era un sat frumos.
Până să fie cuprins de boala asta cumplită; acum e un oraș-fantomă.
Copiii ăștia sunt foarte bolnavi, v-ați putea infecta.
Ar trebui să plecați.
- Dar le place fotbalul. - Da.
Le place fotbalul, și le place viața.
Gooool! Moaaaa!
17 iulie 1930 Iugoslavia - Bolivia
- Și-a revenit Moa! - Bravo, Marjanoviciule!
Așa, Balerina! Pasează la mine!
- Balerina! - Pasează mingea!
Pasează, băi, Balerina!
Domnule Rimet, spuneați că nu veniți la meci.
Credeam că nu era important, dar acum cred că va fi decisiv.
Franța și România și-au încheiat competiția și pleacă acasă.
- Și e o problemă asta? - N-ar trebui să fie...
Dacă Iugoslavia bate Bolivia.
Onoarea fotbalului european e în mâinile voastre; sunteți conștienți de asta?
Aici, bă, aici!
FIFA va avea mari probleme dacă intră în semifinale doar echipele locale.
Fără Europa în semifinale, Doamne, suntem...
Gata cu apărarea, oameni buni, dați în minge!
Dați la mine, vedeți că ăsta nu joacă bine!
- Nu mă vezi că sunt singur...? - E bine?
Cum să fie bine, Dumnezeu' mă-sii?
Balerina!
- Ce are? - Nu-l înțeleg.
Tirke, dă la mine, omule.
Ivice! Pasează!
Nu vă faceți griji, domnule. Vom câștiga pentru Europa.
Așa sper.
Da' tu când mi-ai pasat mie? Când mi-ai pasat tu mie?
Trebuie să-mi pasezi, eu sunt atacant.
Bravo, oameni buni! Bravo! Minunată primă repriză!
Dar nu mai fiți așa egoiști, vă rog. Mai dați și voi mingea.
- Asta-i spun Balerinei! - Iar cu "Balerina", da?
Bun, totu-i în regulă.
Intrăm în a doua repriză. Să dăm gol cât de repede.
Și apoi în apărare, să păstrăm scorul.
Ăsta nu-i normal; înseamnă că trebuie să dau cel puțin două goluri.
Tăceți odată! Vorbește antrenorul.
- Iertați-ne. - Haideți! Jucați cu cap.
...La 16, șut, în fine.
E-năuntru... Gol!
Moo!
Așa-vezi, dă-i în ea!
- De ce n-ai dat pasă, omule? - Iartă-mă, trebuie să mai dau un gol.
- Dă, dă! - La mine, Balerina! La mine!
Dau eu. Du-te, dau eu!
- Ești sigur? - Da, du-te; trag eu.
Prințule!
Prințule! Prințule!
Bucură-te.
Suntem în semifinale. Tu erai singurul care nu-și făcea griji.
Acum îmi fac griji, Andrejka.
Oameni buni, n-am jucat cum ne-a zis antrenorul.
Așa e: am jucat mult mai bine.
"Reprezentativa iugoslavă a făcut ce n-a reușit nicio putere imperială:"
"Să cucerească Uruguayul".
"Băieții noștri, ca adevărați ambasadori ai sportului,"
"fac impresie la întâlnirile cu elita socială din orașul Montevideo".
Milovan... Milovan cel Mare!
Prea multe haine.
Măi, Balerina... Te-au lăsat fără pantaloni!
Vreți să ajungeți sus? Trebuie să luptați pentru asta!
Vreți libertate? Atunci, luptați!
Vreți să câștigați? Trebuie să luptați pentru asta!
Și... arătați ca dracu'. Cumpărați-vă costume mai frumoase.
Ce face omul ăla cu jucătorii noștri?
Îl avem invitat pe noul star al Mondialului, Aleksandar Tirnanici.
Spune-ne, Aleksandar Tirnanici: cum te simți ca star?
Acum toată lumea știe de Iugoslavia; asta e important.
- Dar tu ai devenit stea! - Eu doar fac parte din echipă.
Am auzit că vei fi jucător al echipei noastre, Penarol.
E adevărat?
Nu mă gândesc la Penarol. Mă gândesc doar la Mundial.
Ai putea trăi aici, în Montevideo, să joci fotbal?
Nu știu.. Eu sunt sârb... Nu cred...
Vederea... Panorama camerei mele... Foarte bună, magnifică.
Ia te uită... Însuși zdrobitul fotbalist ridicat din cenușă.
- Ce zdrobit? - Arăți bine. Ca un profesionist.
Da, de fapt chiar sunt profesionist. Vă realizați greșeala?
Da, fac greșeli; toți facem - sunt om și eu.
Organizez un tur. Plătesc 2000.
Dacă vrei să vii, dă-mi de știre.
Dacă m-ați fi întrebat acum două zile, acceptam, pentru bani mult mai puțini.
Astăzi - nu mă interesează.
- Ce, ai bani sub saltea? - Poate că am.
Futu-i, eu n-am; aș vrea să-mi văd și eu visul cu ochii.
Ce-i cu voi, americanii, și visurile voastre?
"Să-mi văd visul cu ochii"... Vorbiți vreodată despre viață?
- Despre viață...? - Da, despre viață.
- Viață unde - în Iugoslavia? - De exemplu.
Bun: să vorbim despre viață. Da, îmi place viața.
Da, de fapt...
Hai să vorbim despre viață.
Viața mea e-n regulă. Nu-mi amestec visurile cu banii.
Și nu îmi vând mândria.
- Îmi place asta. - Da...
N-am mai întâlnit un visător care să nu alerge după bani.
Tirke! Ce faci?
O aștept pe Dolores.
- Tirke, unde ai fost? Te-am așteptat. - Ce-ți pasă...
Eram îngrijorat.
Nu trebuie să-mi porți tu de grijă.
Pot și singur.
- Nu i-e bine, este? - Aia a fost ieri.
- Ce? - Ieri nu i-a fost bine.
Acum e... castastrofă.
- Vrei să zici "catastrofă". - Da, aia.
Îți vine să rămâi?
De ce nu?
Am găsit o fată care mă iubește.
Am găsit un club unde să joc, să fac bani.
- Și echipa? - Păi unde-i echipa, Moo?
Le-a aruncat americanul doi dolari și s-a stricat tot.
Poate aici aș putea fi fericit.
Ai văzut vreodată un om fericit?
Tu ai vrut primul să rămâi.
Acum poate vei fi singurul care vrea să se întoarcă.
Doamne-sfinte - pentru noi?
- Probabil pentru noi. - Eu nu vreau, cine știe cât costă.
- Ni le pot scădea din contract. - Dar dacă ar fi deschise...
- Băieți, doriți șampanie? - Nu, mersi!
Românule... șampanie?
Da, da - sunt nebun să plătesc asta, da, da!
- Scump! - "Scump".
Nu-s nebun să le deschid.
- Românu-i mațe-fripte. - Și noi nu suntem?
M-am gândit...
La scena asta: echipa asta, acum, în America?
Dacă echipa asta, cu geniu intuitiv, sponsorizare, cu pasiune...
Cu astea toate, dacă echipa asta ar fi acum în America...
V-ați lăsa urmele picioarelor pe lună! Ați ajunge până la lună!
Știți, trebuie să credeți puțin mai mult în voi.
Sunteți staruri acum; înțelegeți asta?
Sunteți staruri; oamenii vor să audă de voi.
Nu vor să audă de politicieni, bancheri, de Wall Street - toate alea se duc de râpă.
Sunt sătui de ei - voi sunteți staruri acum, da?
- Da, aveți dreptate. - Desigur!
Acest contract e un gest de dăruire. Suntem frați cu toții.
A-l semna se numește respect de sine, nu-i așa?
Vă întreb doar atât: vreți să fiți acolo sus?
Sau infanteriști de rând?
Campionul...!
De ce n-ai venit? Te-am așteptat.
N-ar fi trebuit să vii.
Ce se întâmplă, Dolores? A murit cineva? Bunica Julia e vie?
Vie! N-auzi ce spune? Sunt în viață!
Sunt vie! Eu nu mor! Să mergem.
Stai: Dolores, nu înțeleg nimic.
Ce nu înțelegi? Nu vrei să te însori, nu vrei în Uruguay, nu vrei la Penarol...
Fiindcă nu o iubești pe Dolores.
Stai, Dolores.
Te iubesc.
Mă duc cu el, bine?
Bine: merg cu tine.
Nu, nu mergem în oraș. Ia-o pe acolo.
Aici a murit mama mea, aruncându-se...
Părăsită.
Nu înțeleg.
A rămas singură.
Bărbatul pe care-l iubea... A plecat.
Și a luat viața ei cu el.
Eu n-am să plec.
Nu.
Cumpăr un club... în oraș. În Manhattan.
Deschid o școală... Pentru copii supradotați.
Voi dezvolta o ligă.
O ligă adevărată.
Liga Americană de Soccer s-a destrămat acum.
S-a destrămat de tot. Acum am nevoie de un lider.
Un vârf de lance pentru asta.
Asta e tot.
Aruncă o privire.
Fă ce-i bine pentru tine, băiete.
22 iulie 1930 Tragerile semifinalelor
- Pot să vă ajut? - Radioul, vă rog.
- Se anunță semifinalele. - Semifinalele!
Sper că-i batem pe argentinieni.
Hai să auzim cu cine jucăm. Vampire!
Zi-i lui Bane că am găsit pantofi minunați, doar 150 de dolari.
- Nu știu dacă au numărul meu. - Ce număr?
Sigur că au.
Și acum președintele FIFA, Jules Rimet, va realiza tragerea.
În câteva momente vom cunoaște rivalii ce se vor înfrunta.
- Bună dimineața. - Salut, Tirke.
Dă-i ceva de mâncare; uite ce slab e!
Bunico, e fotbalist, nu se poate îngrășa.
Nu-mi pasă de fotbal, eu vreau nepoți!
Bună dimineața, bunicuța!
Șezi și mănâncă, băiețaș. Vreau nepoței!
Prima semifinalistă e echipa națională a țării-gazdă, Uruguay!
- V-ați ocupat de capre? - Da, bunico.
- Te-ai ocupat de capre sau nu? - Dă-mi pace, babo, liniște!
Și împotriva Uruguayului în primul meci al semifinalelor...
va fi selecționata națională a Iugoslaviei!
Da, doamnelor și domnilor...
- Futu-mi norocul... - Futu-ți mama...
Dar îi facem zob.
A, Iugoslavia...!
Iugoslavia - Uruguay.
Bun, bun... Uruguayul are fotbal bun.
Uruguayul e cel mai bun.
Și Iugoslavia-i bună.
- Iugoslavia va pierde. - Va fi 5-0.
Păi, cu voia Domnului...
De-am juca toți ca unul... Iugoslavia câștigă!
Posibil, da.
Uite, cumnate... Nu mai ești cu Iugoslavia acum, pricepi?
- Kike, lasă-l să mănânce. - Calmează-te, nu-i nimic.
- Dar cu cine-s? - Ești cu noi, cu Uruguay.
Da, după; acum e Mondialul, sunt cu Iugoslavia.
- Nu, nu vei juca. - Kike...
- Calmează-te, discutăm... - Te rog!
- Cum să nu joc, e semifinala... - Nu, calmează-te, șezi, să-ți explic.
- Kike... - Liniștește-te, nu se-ntâmplă nimic.
- Kike, nu-i momentul, termină. - Ține-ți gura!
- Ba nu joci! - Încetează, ce ai?
Kike, ești nebun!
Gura!
Lăsați băiatul! Dă-i drumul, tu strici tot pe ce pui mâna!
- Kike, ești nebun! - Tu treci în casă!
L-ai auzit pe Kike, nu mai pleci...
Jucăm semifinala primului Mondial în două zile... și echipa se duce de râpă.
Moo, găsește-mi-l pe Tirnanici, pe unde o fi; vreau să-l văd la hotel.
Ce pulăreală-i asta, futu-i dumnezeii...
- Bun, Milutinac, destul cu discursul. - Mai zi odată, nu te-am auzit...
- Mai zi... - Terminați, vă rog.
- Vrei să auzi la mine discurs, Sekulic? - Hai, vino! Vino!
- Ce-i, Balerina, ce se petrece? - Ușor; tu ce te bagi?
Ușurel, băieți! Păstrați-vă elanul pentru semifinala primului campionat mondial.
"Semifinala", auzi... Voi înțelegeți ce-nseamnă asta...?
Începem; faceți două echipe. Haideți, băieți! Haideți!
- Așa... - Balerina, tu nu mai ești cu noi.
Păi nici nu vreau.
- Acum îmi pasezi tu mie, că le... - Bun, ușurel.
- Moo, tu ești cu ei. - Nu, Bek, sunt cu voi.
Cineva trebuie să fie căpitan în tur. Doar nu credeai că vei fi tu...?
- Vii cu noi? - Da, vă încurc?
Cum să ne-ncurci? Acum mă simt mult mai bine.
Dacă-i așa, treci în poartă.
Uite la Moa... Ne-a trădat.
- Stai: ai semnat contractul? - Da, dar pentru mai mulți bani.
- Și-a vândut sufletul. - Fără discuții. Băieți, mingea la mine!
Și nu mai mult de două contacte!
Mai ușor, mai ușor...
- Vampiru'! - Ce ai, Vampire? Tu ești normal?
- Bine, gata. - Nu, băieți...
Ce-i, cățeluș? Cum e iarba?
- Ce-i asta? - Stai, prostule; l-ai lovit.
- Băieți! - Te-a întrebat pe tine cineva?
Gusar... Gusare!
Ce-i?
Jakiciule...?
- Scuze. - Destul. Hai, ajunge! Destul!
Ce te-ai speriat? Nu te teme, pe-acasă mi se zicea "Miljenko-pisica".
Am să-i fut de nu se...
- Bună. - Care-i treaba?
Unde-i fotbalistul? Sârbu'? Tirke!
- Ce te interesează de fotbalist? - Eu sunt responsabil de el.
Tirke e responsabilitatea mea. E cumnatul meu și nu pleacă nicăieri.
- Vreau să-l văd. - Pleacă de-aici, în pizda mă-tii...
Pleacă și nu te mai întoarce!
- Au, futu-ți mama... - Du-te!
- Bei cu noi, Milutinac? - Nu, mersi.
- Milutine, șezi cu noi. - Mă pun acolo.
- Piciule, care-i treaba? - Spune ceva!
- Băieți, a fost cu mine urecheatu'. - Spune ce s-a întâmplat.
Ți-am adus de mâncare.
Vrei să mănânci?
Dolores, trebuie să plec.
Mănâncă.
Dolores: meciul, semifinala.
Un meci.
E doar un meci.
- După, totul va fi bine. - Nu, nimic nu va fi bine, Dolores.
- Nimic nu-i bine. - Ba totu-i bine!
- Nu înțelegi... - Tu nu înțelegi!
Știu că fratele meu e nebun, știu. Dar după asta, putem fi împreună.
Cununie - "cununie".
Da, dar eu - trebuie - să - joc.
Înțelegi? Trebuie să joc.
- Să joci...? - Da.
Ce, un meci e mai important decât dragostea mea?
Nu: fotbalul e viața mea, înțelegi?
- Și ce sunt eu în viața ta? Nimic? - Nu, fără îndoială.
Cum "fără îndoială"? Ai zis că rămâi cu mine, că mă iubești, acum nu mă iubești?
Ai zis că te-nsori cu mine, deși eu ți-am zis să pleci!
- M-ai mințit, nu ești niciun prinț! - Sunteți nebuni toți!
Foarte bine! Vrei să pleci? Pleacă!
Nu vreau să te mai văd! Pleacă!
Pleacă...
Ce-i... ce-i cu țipetele astea?
E nebun, tu ești nebun... Toți sunteți nebuni!
- Balerina, tu o iei pe-acolo... - Nu, Balerina rămâne aici!
- Balerina stă cu noi. - Bun, vii cu noi.
- Jakici, tu cu Ivica și Bane... - Milutinac: dacă ne-mpușcă ăștia...
- Trebuie să am grijă de picioare... - Da, profesionistu' pulii...
Așezați-vă dracu'!
Unde o ia camioneta... Unde se duce camioneta?
De unde a apărut ăsta?
Mâinile sus! Mâinile sus!
- Cine sunteți? - Echipa Iugoslaviei.
- Tirke! - Tirke!
Unde-i Tirke?
Fercheș băiat.
Tirke!
Mama voastră de iugoslavi! Unde-s ceilalți?
- Unde? Vorbește! - Si, si!
- Unde-s ceilalți? - Au, mama mea...
Tirke!
Nu mișca! Nu mișca... Dacă miști, te omor.
Leagă-i!
- Pizda mamii voastre... - Băi, futu-ți...
Unde-i Tirke? "Unde este Tirke"?
"Rege"! Aici!
Dolores... Ești nebună?
Acolo. Acolo...
Dolores! Nu, Dolores!
- Înăuntru! - Repede!
Hai, puștiule!
- Nu mișcați, nu mișcați! - Nu mișcați!
Futu-ți mama...
Îndrăzniți să veniți în casa mea...
În propria mea casă...!
Uruguay... campioană...! Uruguay, campioană...
Lăsați mâinile jos, prostovanilor!
Nu-i destul de bun pentru voi Balerina, da?
Noi suntem campionii!
Noi suntem campionii, pizdele mă-tii!
Ce sunteți voi...
Fotbaliști...?
Sau infractori?
Nu meritați să jucați împotriva echipei Uruguayului.
Nu mișcați!
Nu mișcați, că trag!
Nu mișcați, că vă omor...
Ajunge!
Kike... lasă băieții să plece.
M-am săturat de tine și de fotbalul tău!
Dragoste cu sila nu se poate.
Ne iertați, doamnă. Sunteți tare înțeleaptă.
Vă mulțumim. Vă mulțumim mult!
Ce băiat chipeș...
Plecăm până nu se răzgândesc ăștia?
Adio, prințule...
27 iulie 1930 - Stadionul Centenario Uruguay - Iugoslavia
Și, în cele din urmă, cea mai mare arenă de fotbal din lume
e finalizată și pregătită pentru primul său meci.
100.000 de spectatori au umplut stadionul, deși pare...
Presa, presa. Nu înțeleg ce vrei, ivkoviciule.
- Eu am un reportaj de trimis. - Nu trebuie să înțelegi ce vreau, Boro.
Deci cineva de acolo nu are încredere în reportajele mele.
- Ba au încredere. - Nu mai spune.
Regele și guvernul Iugoslaviei mi-au cerut rapoarte periodice, asta-i tot.
- "Regele și guvernul Iugoslaviei"...? - Iugoslavia?
- Italia! I-ta-li-a... - "Fratelli"... Italia!
- Avem bilete; am dat 100 de peso. - Au intrat mii de persoane fără bilete!
- Și atunci, domnule...? - Vă uitați de aici.
Domnule... Dar ăl mic nu vede de-aici, e... mic.
- E bine? - Bine, bine...!
Doamne, cât e...
Pe-acasă, aruncam de-ăștia mari în râu de pe podul Mostar.
Îi cât tot Belgradul.
Haideți să ne încălzim puțin.
Deja curg apele pe mine.
Așa ceva încă n-am trăit.
Asta-i nimic; să jucăm fotbal.
Bravo, Jaka, diavole!
Goooooool!
Gol pentru Iugoslavia!
- Țucă-te nea Bora! - Bravo, băieți, bravo!
Ce mai ziceți acum, uruguayenilor?
Soarta nu-i de partea favoriților! Ce gol uimitor!
Poate cel mai mare eveniment de la Cupa Mondială: Iugoslavia, 1 - Uruguay, 0!
Poliția, vă rog...!
Cântați pe Centenario cum făceau ai noștri când i-a învins Prințul Marko pe turci!
- Engleză, Bora engleză... - Păi cum îmi vine, ce să fac...
Hai, Uruguay!
Haideți, haideți! Foarte bine, haideți!
Așa, foarte bine!
Arbitrule!
Ce-a fost aia?
- Bun arbitru, ce-i? - Brazilian!
Brazilienii-s domni, imediat se vede, nimic de zis!
- Ce fac gură? Era ofsaid clar. - Păi fac gură până câștigă.
- A fost ofsaid! - Vrei să ieși viu de-aici?
Gândește-te la asta!
Un atac al gazdelor... O lovitură frumoasă spre poartă...
Și marchează!
Uruguayul a egalat Iugoslavia printr-un gol minunat!
- Voi sunteți normali, oameni buni? - Bagă capul la cutie!
Sunt împușcături peste tot! Nu știu dacă ar trebui să mă aflu aici!
E o nebunie aici, în Montevideo!
Dacă le mai dăm un gol, ăștia trag în noi, nu în aer.
Dă-i în carici; hai să jucăm.
Ce cauți aici? Du-te! Pleacă de-aici!
Așa, foarte bine!
Ofsaid! Ofsaid!
Doamne, Uruguayul a preluat conducerea după un ofsaid nedictat.
Băi, arbitrule, a fost ofsaid!
- Nu-i gol, a fost ofsaid! - Te rog, te rog...
Brazilienii, ce ți-am spus? Niște hoți nenorociți!
A fost ofsaid, de ce n-a fluierat?
Zi-i că a fost ofsaid!
Un ofsaid mare cât casa!
- Nu vrea. - S-a căcat pe el de frica uruguayenilor.
Ne omoară băieții!
Fluieră, bă!
Tu vezi ce ne fac? Ăștia vor să ne bată sau să ne omoare, ivkoviciule?
Fault!
Și Iugoslavia marchează! Egalează, 2-2!
Ce gol frumos al lui Marjanovici!
Dar fotbaliștii uruguayeni solicită arbitrului lovitură liberă.
Se pune o mare presiune pe el, solicitându-i-se anularea golului!
Avem o mare problemă!
Ești în Uruguay, să știi!
N-au ce să-i facă.
Ce...?
De ce fluieră ăsta?
Ce? Fault? Ce fault?
Nu-i gol!
Arbitrul anulează golul! Iugoslavia pierde golul!
Asta chiar nu se poate...
- Balega aia furăcioasă... - Ne-au anulat golul...?
Ăla-i bătut în cap?
Te găsesc eu, în Amazon de te-ai ascunde. Ți-arăt cum se arbitrează, pizdele mă-tii!
Vino, că te rup, futu-ți dumnezeii mă-tii!
Scandal, scandal!
Arbitrule, în țările civilizate se face pușcărie pentru hoții de-astea - pușcărie!
Ce se petrece? Milutinace, pizda mă-sii!
- Ușor... - Vă rog, ce ne faceți?
Nu pot să mă uit.
- Ce-i? - Vă rog, credeți-mă...
Mult mai bine și mai sigur pentru noi. Așa.
- Ce-a zis? - Ce zice, Milutinac?
Să jucăm. Vă rog, să jucăm.
- S-a terminat, băieți. - Ce s-a terminat?
- Vă rog, ce se petrece? - Sus, haide.
"Bravo"... "Bravo"...
Domnule, ultimul avertisment!
Haide acum, cheamă-ți regele și guvernul și... Ministerul Apărării!
Să trimită armata! Nu vezi ce ne fac ăștia?
Gol pentru Uruguay! Al treilea gol al meciului!
Ceva ciudat s-a întâmplat...
Ce-i asta? Ce fluieră idiotul ăla, gol?
- Ce gol? Nu e gol! - Ăsta-i nebun?
Vă va judeca istoria, oameni buni, ați înnebunit?
Se părea că mingea a ieșit din teren, dar brusc a revenit și a devenit gol.
- Tu ești polițai sau fotbalist? - Porc prost de polițai...
- Balerina, vezi că ne arestează pe toți. - Să ne aresteze!
Trebuie să fie cel mai straniu joc pe care l-am văzut...
Prindeți-o!
Gătiți-o în sos de roșii... Și puțin usturoi!
Bravo! Acum vă dau eu gol! Uite cum vă dau eu gol!
Duceți-mă în pizda mamii voastre de-aici, să nu trebuiască să mai văd! Uruguay...!
- Vă va judeca istoria! - Acum poți zice pe sârbește. Ce porcărie!
Futu-vă muma...
Futu-i pe toți să-i fut!
Pe teren, băieți. Vă rog! Până la pauză.
Voi vedea ce pot face. Vă rog... Haideți!
- Iugoslavia! Haideți, să jucăm! - Haideți, băieți!
Milutinac...
Milutinac!
Ia-ți banderola, Milutinac!
Hai, urecheatule... Dă-i în futere, haide!
- Domnule, nu poți intra! - Mișcă!
- Domnule Rimet! - Poftiți!
- Ce se petrece, dle Rimet? - Am ajuns aici: dvs., eu, noi toți!
- Fotbalul devine viitorul lumii! - Așa vedeți dvs. viitorul?
Ascultați aici: dumneavoastră nu vedeți pădurea de copaci.
Am reușit; am făcut mai mult decât era de așteptat. Și putem face mai mult.
Aștept sprijin și din partea voastră.
Trăiască fotbalul!
Chiar ne-au zdrobit.
Credeți și dvs. că n-ar trebui să ne întoarcem pe teren?
Astăzi am hotărât să-mi iau adio de la fotbal.
O să-mi lipsească.
Dar voi îmi veți lipsi și mai mult.
Dacă vă întoarceți acum pe teren, vă așteaptă o mare nedreptate.
O înfrângere nemeritată.
Dar eu aș prefera...
Să trecem prin această ultimă lecție împreună.
Cât mai suntem o echipă.
În viață vă mai așteaptă multe nedreptăți, multe eșecuri.
Dar atunci veți fi singuri.
Toate astea trebuie să se întâmple.
Așa devin băieții bărbați, copiii mei.
Voi fi pe bancă.
Să mergem.
Tare aș vrea să-i mai văd odată.
Cred că există un loc în care ne vom întâlni iar.
Luați asta, duceți-o acolo. Dacă mie nu mi-a dat Dumnezeu să o duc.
Au scris și alții despre asta, dar...
Nimeni cu cunoaște adevăratul final.
Eu îl cunosc.
30 iulie 1930 Ultima zi a Campionatului
Felicitări.
- Ce zice? - Ne felicită pentru locul trei.
Felicitări, ați fost o echipă națională grozavă.
Haideți, întârziem deja.
- Nu mai aflăm cine-i mai bun. - Păcat, așa e.
Cred că noi, dar ce mai contează? Acum e prea târziu.
- Ăștia chiar cred că ne-ar putea bate. - Spune-le că nu-s normali.
- Nu vreți nici medaliile să le primiți? - Ne grăbim la autobuz.
Atunci, băieți...
Drum bun.
Și vă mulțumesc. Vă aducem medaliile la Belgrad.
Mulțumim.
Dle Andreevici!
Jucăm meciul pentru locul trei. Acum ne-am hotărât.
Piciule, du-mi valiza!
Prezentați scuze dlui Rimet, dar trebuie să vedem cine-i cu adevărat pe trei.
Păi acum, după ce am călcat și împachetat tot...?
- Milutinac, ce faceți? Care-i treaba? - Cu voi, sârbii, nu se știe niciodată.
- Andrejka...? - Lasă băieții în pace.
Domnilor, mergem să urmărim un meci.
Cum o să joace fără portar?
Ce se întâmplă?
E meciul pentru locul al treilea.
Păi l-ați câștigat deja.
Cum să nu câștigi împotriva americanilor? Noi nu avem genul ăla de pasiune.
Știți, autobuzul așteaptă. Aveți vreo problemă?
Mie nu-mi plac autobuzele.
Am chef să joc fotbal.
Auziți: voi veniți dintr-o țară mică... De fapt mizerabilă, nu?
Știți ce faceți bine în țara aia? Renunțați la viețile voastre.
Deci ce mai caut eu aici?
Eu vă ofer șansa de a face ceva cu viețile voastre.
Ceva mare, ceva chiar de neprețuit.
Știți ce, dle Hotchkins?
Nu există țări mici și mizerabile. Doar oameni mici și mizerabili.
Viața nu constă din lucruri mari. Le lăsăm pe alea în seama dvs.
Bon voyage, dle Hotchkins.
Cum ar zice bunicul meu: "Orice ai face în viață, oricum vei regreta".
Și dacă nu faci?
Și atunci vei regreta.
Dle Hotchkins, sunt atacant central. Voi avea mereu șanse.
Mergeți în America, nu? Voi sunteți de America...
Taci, piciule...
Domnilor, trebuie să câștigăm locul trei.
- Treci în atac dreapta. - Bine că ți-ai amintit.
Ce ai de zis, domn antrenor?
Fotbalul e o mare, mare pasiune.
Și durere.
E cu mult mai mult de atât.
Paco!
Un' te duci?
Mă duc... Am ceva trabajo.
Chiar ai vorbit serios atunci?
- Que? Să rămâi tu aici? - Da.
Nu, am glumit.
Aici e tare departe.
Și știi ce-ți trebuie?
E ca suvenir?
Nu. E doar o pălărie.
Ce-i, urecheatule?
- Bravo, băieți! - Bravo! Foarte bine.
Paco!
Hasta luego!
Asta-i pentru dumneavoastră, un dar de la mine.
Pe celelalte nu vi le pot da, trebuie să le înapoiez.
- Vă mulțumesc. - Eu vă mulțumesc.
Ați făcut călătorie lungă.
- Departe-i Uruguayul... - Departe, Doamne.
Sper că aveți subiect pentru film.
Mă scuzați, dar acum trebuie să plec.
Stanoje!
Stanoje...
Știusem.
Exista un loc unde aveam să ne întâlnim cu toții.
Pe curând...
În 1930, în Montevideo, reprezentativa Iugoslaviei a câștigat locul trei.
E încă cea mai mare reușită din istoria fotbalului sârbesc.
Traducerea: Reef